Detta har hänt...
Jag förklarar er härmed för äkta makar.
Jag har gift mig.
Vem är den lyckliga?
Norma Bates.
Varför har du inte nämnt henne innan?
Det var mycket vi inte nämnde för varann.
Jag heter Julian.
- Vad gör du här? - Jag lade in mig själv.
Allt jag kan tänka på just nu är Norman.
Tänk om han säger något fel.
Ibland får någon för sig att någon annan behöver hjälp
när det egentligen är den som behöver hjälp.
Ibland, ja.
- Jag vill att du förlåter mig. - Jag förlåter dig inte.
Jag har aldrig varit så här besviken på någon.
Han har aldrig varit så innan.
Han kommer över det.
Är du säker på det här?
Jag är säker på det här just nu.
Jag har skäl att tro att min mamma är galen.
Hon kan vara en mördare.
Du vet att du inte dödade mig.
Hon ljög för dig. Hon är galen, Norman.
- Hon dödade dem allihop. - Norman!
Du ska nog inte berätta att du var här.
God morgon.
Jag heter Oliver.
Av mig får du medicin. Hur var natten?
Vad tror du, Oliver?
Jag var inlåst som en fånge.
Varsågod.
Jag måste ringa ett samtal. Ett privat samtal.
Det går inte. Personalen avlyssnar alla samtal.
Ta det här.
Glöm vad jag sa, och nej, jag behöver inte vad det där än är.
Om du vägrar ta din medicin får du inte lämna rummet
förrän en boende kommer och pratar med dig.
Är det så du vill tillbringa morgonen?
Nej, förlåt. Okej.
Visst.
Tack.
Hej.
- Hur är läget? - Jag har inte tid idag, Julian.
Du. Kom.
Är det möjligt att ringa ett privat samtal här?
Det är lite tidigt för dig att bryta mot reglerna, grabben.
Men du är inte den första.
Följ mig. Jag kan jag hjälpa dig.
Kom igen.
Kolla så att ingen kommer.
Smörkniv.
Det är nattpersonalens rum.
Ingen kommer att störa oss. Slå nio först.
Hallå?
Dylan, det är jag.
Norman?
Hur mår du?
Bara bra.
Det är mycket som har hänt och jag har inte mycket tid att prata,
så jag vill att du lyssnar.
Jag lyssnar.
Mamma är i knipa.
Jag vet att jag kommer ut härifrån idag,
men jag vill att du är där för henne eftersom...
Det kan vara så att polisen...
De kanske kommer för att prata med henne.
Varför då?
För att sanningen är på väg att uppdagas,
om både det ena och det andra.
Vilken sanning? Norman, är allt bra?
Ja, jag mår bra. Det handlar inte om mig.
Det handlar om priset vi betalar för att bära på hemligheter.
Lugna bara ner dig.
Är din doktor där någonstans?
Jag är inte i knipa. Vad är det för fel på allihop?
Okej, Norman.
Jag ser till henne. Det ordnar sig.
Nej, det gör det inte. Allt kommer att skita sig.
Vad heter din doktor? Kan jag ringa honom?
Nej.
Jag är bara upprörd.
Allt är bra.
Det var inget, Dylan.
Okej. Hej då.
Behöver du hjälp att rymma härifrån?
Jag kan hjälpa dig. Jag vet hur man gör.
Det behövs inte. Tack ändå.
Världen har tappat förståndet, men inte jag.
Jag kommer ut härifrån idag.
- Hej. - Hej. God morgon.
- Jag har gjort frukost. - Tack.
Du kan väl slå dig ner och bara njuta?
Här har du kaffe.
Jag har några ärenden att uträtta.
Kom.
Jag ångrar inte det som hände.
Okej. Inte jag heller.
Jag kan inte göra det här.
- Det är för mycket. - Okej.
Slå dig ner och ät. Det smakar inte gott när det kallnar.
Okej?
Varsågod.
- Det ser gott ut. Vad mycket du har gjort. - Bra.
Du är stor.
Stor som i lång, alltså...
Jag vill bara inte att du går hungrig.
Vi behöver nog gemensamt bankkonto.
Det vore mer trovärdigt då.
Okej, visst.
Vi vill att det ska vara trovärdigt.
Jag åker förbi banken.
Okej.
Det kan vara en bra idé om vi åkte tillsammans
till vintergrejen ikväll.
Vadå för vintergrej?
Du vet, nere på stan med ljus och så.
Vinterfestivalen.
Vill du följa med mig?
Det är en bra offentlig plats att...
Visst, jag vill gärna komma, men jag har inte besökt Emma än.
Det är en lång resa dit, och jag tänkte åka idag.
Jag är nog inte tillbaka i tid.
Visst. Inga problem.
Hur mår Emma?
Dylan sa att hon mår bra.
Hon behöver inte syre längre.
Sa du Dylan?
Ja, han har varit med henne hela tiden.
Är de ihop?
Tydligen..
Ja.
Det är märkligt hur man ena dagen inte är ihop, för att sedan nästa dag vara det.
Jag går och byter om. Det är en lång resa till Portland.
Ha det bra på jobbet.
Hej.
- Dig känner jag inte igen. Jag heter Dickie. - Vi har träffats, Dickie.
- Det tror jag inte. - Det tror jag.
Igår och två gånger i morse.
- Gruppen väntar på dig, Norman. - Jag tänker inte gå.
Det står på ditt schema och om du inte går
blir du tvungen att vara på ditt rum.
Okej, Jacob.
Du vet tydligen inte om det, men jag åker härifrån idag.
Du kan fråga dr Edwards.
- Låt oss ansluta till gruppen. - Nej, tack.
Bra försök, men nej.
Det är en dålig idé. Du har tydligen ingen aning om vad som pågår här.
Jag åker härifrån idag.
Norman.
Tack gode Gud. Berätta, dr Edwards.
Han förstår inte att jag blir utsläppt idag.
Jag måste åka. Du vet sanningen nu. Jag måste vara hemma.
Jag måste hjälpa mamma genom det här.
Kom så sätter vi oss, Norman.
Är det säkert att det går bra?
Det var många trappsteg upp hit.
De har sagt åt mig att träna benen så ofta som möjligt.
Det förhindrar tydligen blodproppar.
Toppen. Ännu en sak att oroa sig för.
- Cigarett? - Kanske senare.
Luften är härlig.
Vadå?
Det finns ett sjukhus i Seattle.
De har landets bästa respirationscentrum.
Min pappa vill ge mig den bästa chansen.
Ska du flytta dit?
Det verkar så.
Jag funderar på att börja college, och det kan jag göra där.
Det verkar absolut rimligt att du flyttar dit.
Ja.
Skulle du vilja följa med oss?
Menar du allvar?
Jag vet att det är mycket begärt.
Om du inte vill vända upp och ned på ditt liv
för någon du har varit med några veckor,
och inte ens riktigt varit med,
så förstår jag... Jag förstår precis.
Jag hade hoppats på att det var något
du kunde överväga.
Om du vill att jag följer med så gör jag det.
Menar du det?
Ja.
Ibland kommer patienter med anklagelser
som de verkligen tror på, men som i verkligheten inte stämmer.
Självklart. Men det jag sa är sant.
Och det har jag meddelat de lokala myndigheterna.
De undersöker saken. Det kommer att ta ett tag.
De hör av sig. Under tiden står du under min vårdnad.
Vi gör bäst i att fortsätta det arbete du kom hit för att utföra.
Du tror mig inte.
Jag tror att du tror på det.
Saken får undersökas externt. Det är inte mitt jobb.
Mitt jobb är att hjälpa dig.
Förstår du det?
Jag förstår att det inte finns någon här som jag kan lita på.
Vart ska du, Norman?
Jag ska prata om mina känslor i grupp.
- Vart ska du? - Ut.
Gården för patienter nås via cafeterian.
- Gå ut därifrån. - Jag vill gå ut här.
- Tyvärr. - Du kan inte bara säga nej.
Jag ska ut här igenom.
Luther. Det är lugnt. Jag pratar med honom.
Var inte så hård mot Luther. Han är snäll.
- Säg inte åt mig vad jag ska göra. - Okej. Du, hör på.
Om du vill komma ut, ta en annan väg.
Trakassera inte vakten.
Då ger dig de lugnande och spänner fast dig i en halvtimme.
Du måste tänka efter.
Jag vill inte vara här. Jag står inte ut.
- Vad vet du om det? - Okej.
Jag har rymt dussintals gånger.
Hälften av alla säkerhetsåtgärder beror på mig.
Jag har planerat en ny rymning.
Vi kan slå till ikväll, om du vill.
Se på dig.
Helt otroligt.
Tack.
Tack för att du gör Dylan så lycklig.
Vem tusan hade kunnat ana det?
Ingen aning, Norma. Det hela är lustigt.
Det är som om vi fann varandra en dag.
Just det.
Tror du att Norman kan förstå? Jag vet att han har haft mycket på sistone.
Dylan har berättat.
Jag tror att han kan få hjälp där. Han är åtminstone i säkerhet.
- Du gör det rätta. - Jag vet. Jag hoppas det.
Det känns inte rätt. Det är skrämmande och känns hemskt.
Du kanske ska försöka släppa taget en aning.
Du har alltid stått honom nära.
Det kanske är din chans att få andrum
och rå om dig själv ett tag.
Rebecca Vi måste prata.
Jag raggar inte... Det är VIKTIGT
Jag fick ditt sms. Vad vill du?
Jag tänker ställa en rak fråga.
Dödade du Bob Paris?
Det förtjänar inte ens ett svar, Rebecca.
Vart är det du vill komma?
Hör på.
Jag vet att du sa åt mig att inte väcka den björn som sover,
men det finns tre miljoner dollar
som Bob har lämnat i ett bankfack.
Ingen känner till det.
Jag tvättade dem åt honom.
Det står på ett påhittat namn.
Varför berättar du det? Varför hämtar du dem inte?
Det går inte.
Alla bankfack kräver två nycklar.
Banken...
...har en.
Och den som hyr bankfacket har en.
Jag kan slå vad om att Bob inte har sin nyckel längre.
Jag tror att den som dödade honom har den.
Vi borde inte ens prata om det här.
Jag visste inte vad det innebar att samarbeta med Bob.
Det var roligt, men nu är han borta.
Pengarna kan komma till stor nytta
för oss båda.
Jag har inte nyckeln.
Jag vill förresten öppna ett gemensamt konto
med min fru. Du kan väl skicka formulären?
Hennes namn är Norma Louise Bates, B-A-T-E-S.
Jag vet hur man stavar till Bates.
Ha en bra dag.
Okej. Tack, Rebecca.
Norma?
Se så. Lugna ner dig.
Tvångssyndrom. Jag stoppade toaletten.
Det är inget att vara rädd för.
Säg åt honom att sluta skrika.
Täck mig.
Häng på-
TRYCK FÖR ATT ÖPPNA - LARMAT
Kom igen!
Okej.
Här.
Skynda.
Ja! Vi är fria.
Vi är fria!
Inkommande samtal Okänt nummer
Svara - Avvisa
Romero.
Det här är agent Howard Collins från narkotikapolisen.
Jag ringer angående Bob Paris-fallet.
Agent Babbitt trodde att du kunde vara till hjälp.
- Jag har berättat allt jag vet. - Jag förstår det.
Precis som vanligt spårade vi pengarna
och har anledning att tro att Bob tvättade pengar.
Vi tror att han gjorde det genom den lokala banken.
White Pine Bay Federated.
Har ni belägg för det?
Vi utreder det just nu.
Känner du Rebecca Hamilton?
Javisst. Hon är chef där.
Hur väl känner du henne?
Inte så bra...
Visst har jag ett konto där. Det är den enda banken i stan.
Det förstår jag, men känner du henne personligen?
Nej, bara genom mina bankärenden.
Jag har mina konton där.
Hurså?
Har du anledning att misstänka henne för pengatvätt?
Jag har aldrig misstänkt henne för något.
Tror du att hon är inblandad?
Vi tror att hon kände Bob Paris personligen.
Men vi har precis börjat titta på saken.
Jag förstår. Det är klart.
Låt mig veta om jag kan vara till hjälp.
Tack för din tid, sheriffen.
Hallå!
Nästan.
Är det verkligen säkert?
Att lifta med en främling?
Vi är dårarna, inte sant?
Du är rolig du.
Jag har aldrig gjort det förut bara.
Jag antar att det finns mycket
du inte har gjort förut.
Det ska vi ändra på ikväll.
Japp-
Vart exakt är det vi ska?
Jag vill att du gör mig en tjänst, okej?
Förstör inte det roliga. Det är ohövligt.
Kom igen.
Kom igen!
Nollor! Jösses!
Såg du hur de såg på oss? Jag avskyr det.
- Hur länge har du varit på Pineview? - Fyra år ungefär.
Jag har allt på B.
Bipolaritet, borderline...
Egentligen är jag där för att min familj inte vill ha med mig att göra.
De är alla flotta musiker. Ordentliga och civiliserade.
Jag passar inte in. Faktum är att jag retar upp dem.
Kom igen!
Åk då, din jävel!
Jag förstår inte varför de tycker så.
Oroa dig inte.
- Vi kommer fram, okej? - Ja.
Det är bara...
Vi kanske kan ändra vår plan. Vi kan gå någon annanstans.
Varje gång mina föräldrar kommer på besök
ger de mig pengar för att de ska må bättre
över att de har låst in mig.
Du och jag ska ha en fantastisk kväll
och inget ska stoppa oss.
'Hajar du? - Okej.
- Uppfattat? - Okej.
Kom nu. Jag sa ju det.
Kom igen.
Toppen!
XXX NAKENDANSÖSER
Kom igen.
- Tack, hördu. - Ingen orsak.
- Ha så kul. - Tack.
Kommer du?
Strippor
Känner du?
Vet du vad den känslan är?
Frihet.
Kom igen.
Ta av dig!
Hallå där.
Du, grabben! Här borta!
Hon verkar gilla dig, kompis.
Hej.
Jag heter Chantel. Vad heter ni?
Jag är dr Gregg Edwards.
Norman.
Jag vill ha en dans, på momangen.
Du, Norman. Jag går till VIP-rummet.
Roa dig.
Kolla där, mamma!
Ta sockervadden!
Här finns det ljusparaplyn.
Ljusparaplyn.
Träd fram och se hur stark du är!
Kolla vad jag har!
Ursäkta mig. Det var kul att träffa er. Vi ses snart.
- Tack. - Tack så mycket.
Vad vacker du är.
Jag trodde inte du skulle komma.
Jag hörde att det fanns trattkaka.
Häng på, fru sheriff. Jag fixar det.
- Varsågod - Tack.
Vänta ett slag.
Kan jag få två Carlos? Tack.
Vad gott det var.
Jag har aldrig druckit toddy innan. Vad är det i?
Jag vet inte riktigt. Kanel tror jag. Whisky?
- Mest whisky. - Jag gillar whisky.
De vill ta en bild med dig, sheriffen.
Kör till.
- Jag är strax tillbaka. - Visst, din höjdare.
Norma Bates?
Ja?
Rebecca Hamilton.
Jag jobbar på banken.
Hur känner du mig?
Det gör jag inte. Jag känner Alex.
Tekniskt sett är jag hans kontakt på banken.
I så fall är du min bankkontakt också.
Tack. Om ni ursäktar.
Jag hoppas att ni två är lyckliga ihop.
- Tack så mycket. - Hej, Rebecca.
Jag presenterade mig just för din brud.
Vad bra. Kul att ni fick träffas.
Vi har en del bankärenden att diskutera senare.
Du vet var jag finns.
Fotografen vill ta en bild på oss tillsammans.
Visst. Det var trevligt att träffas.
Nöjet var på min sida.
- En snabb bild bara. - Javisst Tack.
Visst.
Vem är Rebecca?
Någon jag känner sedan innan jag träffade dig.
Minns du när vi träffades på motellets veranda den där kvällen?
Ja, mitt hjärta hoppade till.
Jag trodde att du skulle anhålla mig.
Den chansen missade jag.
Jag antar att allt ordnade sig.
Med tanke på omständigheterna.
Tycker du?
Tror du att allt ordnar sig?
På sätt och vis. Ja, det tror jag.
Jag heter Athena.
Din vän är kvar i VIP-rummet med Chantel.
Han verkar roa sig.
Jag antar det.
Vad är ett VIP-rum?
Ett avskilt rum, bara för dig och mig.
Vad gör man där?
Vad du vill.
Nå...
Vänta lite.
Hur mår du?
Bra.
Allt bra? Hallå?
Du trycker mot benen. Var snäll och sluta.
Visst.
Ta på dig din behå, för Guds skull.
Norman passar inte här.
Det är inte det här han borde göra.
Det är inte vad han gillar.
Vad gillar Norman?
Jag går med på allt.
Vad än du eller Norman vill göra
så kan vi prova på det.
Vad menar du?
Ingen dömer här inne.
Det finns inga regler.
Du kan få vad som helst.
Rollspel?
Smisk?
Vill du klä upp dig, sötnos?
Ta på dig kläder?
Du är söt.
- Det vet du, va? - Ja, det vet jag.
Norman!
- Vad tusan? - Norman!
Sluta skrika. Annars blir du utslängd.
Släpp mig!
Jag letar efter min kompis.
Stäng igen truten.
- Norman! - Du får gå härifrån.
Jag ska bara hitta min kompis!
- Du får gå härifrån nu! - Du!
Grabben! Jag har letat efter dig! Du skrämde mig. Vart tog du vägen?
- Allt är bra, Julian. - Nej, det är det inte.
De är ena riktiga jävlar. De förstår inte.
- Det räcker! - Släpp mig!
För Guds skull, Julian!
Hördu!
Hörni.
Låt honom vara.
Lämna honom i fred.
Jag vill kunna se dig.
Herregud.
Vem skulle göra det här?
Det är ingen fara.
Norman?
Dr Edwards.
Hur mår du?
Okej.
Var är Julian?
De förde honom till sjukhuset.
Han har brutit ett revben. Han blev rätt illa tilltygad.
Han hade inte samma tur som du.
Var är jag?
Utanför en klubb som heter The Landing Strip.
Du och Julian kom hit tidigare ikväll.
Ni hamnade i bråk med dörrvakterna.
Hände något dåligt?
Jag tror ingen skadades förutom ni två,
om det är vad du menar.
Jag hämtar någon som kan ta av handfängslet.
Du behöver inte det.
Sedan åker vi tillbaka till Pineview. Vi måste prata, Norman.
Då så.
Julian kanske har berättat.
Det är inte första gången han rymmer från Pineview.
Han vill egentligen inte därifrån. Han vill att vi jagar honom.
Det är poängen.
Genom att få oss att jaga honom blir han övertygad om att någon bryr sig.
Jag har försökt hjälpa Julian i åratal,
men jag har inte kommit långt.
Han låter mig inte.
Är det samma sak med dig, Norman?
Jag vet att du inte tar medicinen.
Tänker du kämpa emot allt vi gör?
I så fall har jag ingen chans att hjälpa dig.
Min mamma...
Vad är det med henne?
Har hon dödat någon?
Jag har inte hört något från sheriffen,
men det hade förvånat mig.
Vad tror du?
Det vet jag inte.
Jag vet inte...
...hur jag tog mig hit,
eller vad som hände före det.
Jag...
Jag bara förlorar medvetandet och...
Det kanske beror på att jag är galen.
Jag vet inte.
Jag orkar inte längre. Jag är trött och rädd.
Jag är livrädd och jag litar inte på vad jag tror är sant.
Om du kan hjälpa mig, snälla gör det.
Jag gör vad som helst.
Snälla, hjälp mig.
Snälla.
Swedish